republika
kraj
okres
město
| SČÍTÁNÍ LIDU, DOMŮ A BYTŮ 2001 |
13-5224-03 OKRES Trutnov | Královéhradecký kraj | « zpět
4. Domy a byty 4.1 Vývoj domovního fondu Domovní fond v okrese Trutnov měl ke dni sčítání v roce 2001 celkem 24 277 domů určených k bydlení, z toho trvale obydlených 20 265 a neobydlených 4 012 (16,5 %). Počet domů se od roku 1991 zvýšil o 1 078, počet trvale obydlených domů o 649 (o 3,3 %) a dostal se tak na úroveň roku 1970. V sedmdesátých a osmdesátých letech počet trvale obydlených domů vždy přibližně o 1,6 % během desetiletí poklesl. Snížení se týkalo výhradně rodinných domů, počet bytových domů rostl, a to především výstavbou sídlišť. V posledních deseti letech se naopak zvětšil počet trvale obydlených rodinných domů o 1 163 (7,6 %) a zmenšil počet bytových o 686 (18,8 %). Stejný vývoj byl v devadesátých letech zaznamenán i u neobydlených domů, kdy počet rodinných domů vzrostl a počet bytových a ostatních domů klesl. Tab. 14 Základní údaje o domovním fondu v letech 1961 – 2001 Zvýšení počtu trvale obydlených domů v roce 2001 oproti roku 1991 bylo zaznamenáno ve 42 z celkového počtu 75 obcí okresu Trutnov. Nárůst 80 %, který byl zjištěn v obci Malá Úpa, byl výrazně nejvyšší a představoval 20 trvale obydlených domů (45 v roce 2001 oproti 25 v roce 1991). Podíl rodinných domů z celkového počtu trvale obydlených byl v této obci hluboko pod průměrem okresu (81,7 % v okrese, 48,9 % v Malé Úpě). Významně se počet trvale obydlených domů zvýšil také v obcích Strážné (o 43,6 %) a dále Vlčice a Staré Buky (zhruba o 16 %). Ve 4 obcích byl k 1. 3. 2001 stejný počet trvale obydlených domů jako v roce 1991, ve zbývajících 29 obcích počet trvale obydlených domů klesl. V obci Trotina představovalo snížení o 5 trvale obydlených domů pokles o 20 %. Téměř 93 % z celkového počtu neobydlených domů na Trutnovsku byly domy rodinné. Celkem 23 neobydlených bytových domů představovalo pouhých 0,5 %, ostatní neobydlené domy tvořily přibližně 6,5 %. Více než 61 % neobydlených rodinných domů sloužilo k rekreaci, což byl hlavní důvod neobydlenosti domů. Dalších 11 % bylo obydleno přechodně a 9 % bylo nezpůsobilých k bydlení. Významnějším důvodem neobydlenosti rodinných domů byla také přestavba domu (přes 6 %). Téměř v 8 % neobydlených rodinných domů byl jiný důvod neobydlenosti, včetně nezjištěného. Převažujícím důvodem neobydlenosti bytových domů byla v době sčítání nezpůsobilost k bydlení (více než třetina), více než čtvrtina byla obydlena přechodně a pětina byla v přestavbě. U neobydlených ostatních domů byl téměř v polovině případů uveden jiný důvod neobydlenosti nebo důvod nebyl zjištěn. 4.2 Charakteristika trvale obydlených domů Vlastníkem trvale obydlených rodinných domů byla v 96 % soukromá fyzická osoba. V roce 1991 bylo rodinných domů v soukromém vlastnictví o 1 559 méně a na celkovém počtu rodinných domů se podílely 93,1 %. Bytové domy byly v roce 2001 více než z jedné třetiny ve vlastnictví obce nebo státu (před deseti lety vlastnily obce 60 % bytových domů), u jedné pětiny domů bylo vlastníků několik (kombinace vlastníků), následovala soukromá fyzická osoba, stavební bytové družstvo a další. Na vlastnictví ostatních domů se nejvíce podílely obce a stát, soukromé fyzické osoby a jiné právnické osoby. Domovní fond okresu je poměrně starý. Nejvíce trvale obydlených domů ( 6 126) bylo postaveno v poválečných letech (1946 – 1980) a jejich podíl činil 30 %. Domy z období výstavby do roku 1919 a 1920 – 1945 tvořily přibližně pětinu v každé této skupině. Přibližně 13 % domů pocházelo z osmdesátých let, zhruba desetina z let devadesátých. Období výstavby nebylo zjištěno u 341 trvale obydlených domů (1,7 %). Průměrné stáří domů na Trutnovsku (51,3 roku) bylo mezi okresy Královéhradeckého kraje nejvyšší, tři roky nad průměrem kraje. Nejmladší výstavba byla v obci Malá Úpa (průměrné stáří domů 40,5 roku), což odpovídá výše zmíněnému největšímu nárůstu domovního fondu v této obci v posledním desetiletí, nejstarší pak ve Zlaté Olešnici (70,6 roku). Velikost domů je dána počtem bytů a počtem nadzemních podlaží. Více než tři čtvrtiny rodinných domů (12 772) měly pouze jeden byt, pětina byla se dvěma byty a ve 2 % rodinných domů byly tři byty. Před deseti lety byl podíl jednobytových domů zhruba o 4 % vyšší. Vypovídá o tom i hodnota průměrného počtu bytů na jeden trvale obydlený rodinný dům, která v roce 1991 činila 1,19 bytu (nejnižší za posledních 40 let) a v roce 2001 dosáhla výše 1,21 bytu. Podle počtu nadzemních podlaží byly dvě třetiny rodinných domů se dvěma podlažími, necelá třetina jednopodlažních a zbývající 3 % tvořily rodinné domy se třemi podlažími. Mezi bytovými domy měly největší zastoupení domy s 5 – 9 byty (42 %), z hlediska počtu nadzemních podlaží tvořily stejný podíl (přibližně třetinový) domy dvoupodlažní a třípodlažní. Průměrný počet bytů v bytovém domě, který se dlouhodobě pohyboval od 5,90 bytu v roce 1970 po 6,85 bytu v roce 1991, byl ke dni posledního sčítání 8,24 bytu. Převládajícím materiálem nosných zdí obytných domů byly cihly, tvárnice a cihlové bloky. Postavena z nich byla více než polovina rodinných i bytových domů. U starších budov s výstavbou do roku 1945 byl významným stavebním materiálem vedle cihel i kámen. Z těchto materiálů stálo ke dni sčítání v roce 2001 na území okresu 28 % trvale obydlených domů. V nové výstavbě, zejména bytových domů, byly používány stěnové panely. Zhruba 2,5 % domů (z drtivé většiny rodinných) měla nosné zdi ze dřeva. Dřevo jako stavební materiál se nejčastěji vyskytoval u domů postavených do roku 1919. Tab. 15 Charakteristika a technické vybavení trvale obydlených domů ve městech a v ostatních obcích Novou výstavbou rodinných domků i bytových domů a úbytkem starých domů došlo k podstatné změně v technickém vybavení domovního fondu. Plyn ze sítě byl zaveden do 40,9 % trvale obydlených domů v okrese, což je o 18,1 procentního bodu více než v roce 1991 a v rámci kraje druhé místo za okresem Hradec Králové. Vybavenost plynem včetně plynu z domovního zásobníku byla ještě vyšší (42,1 %). Výhodu používat plyn měli hlavně obyvatelé měst, u ostatních obcí byla plynofikace provedena jen u necelé pětiny venkovských domů. Nejvíce (84,5 %) byly plynem zásobeny domy v Hostinném, dále ve Dvoře Králové nad Labem a ve Vrchlabí. Vodovod byl samozřejmou vybaveností téměř ve všech domech. Pouze 153 domů (necelé 1 %) bylo bez vodovodu a 31 domů mělo vodovod mimo dům. Relativně nižší vybavenost vodovodem v Peci pod Sněžkou a Špindlerově Mlýně (97 %) souvisí s horským rázem těchto měst. Připojení na veřejnou kanalizační síť se také více vyskytovalo ve městech než v ostatních obcích (65,2 % ve městech oproti 16,5 % v ostatních obcích). Domy na venkově byly častěji vybaveny žumpou nebo jímkou. Celkem bylo na veřejnou kanalizační síť napojeno necelých 44 % trvale obydlených domů, jímkou nebo žumpou bylo vybaveno 51,5 %domů. Ke značnému zlepšení došlo v posledních deseti letech ve vybavenosti domů ústředním a dálkovým topením (65,6 % oproti 46,1 % v roce 1991). Mezi jednotlivými městy byly poměrně velké rozdíly v úrovni vybavenosti domů ústředním nebo dálkovým topením. Jestliže ve Svobodě nad Úpou mělo možnost vytápět tímto způsobem 81 % domů, v Žacléři to bylo pouhých 48,4 %, tedy hluboko pod průměrem okresu. 4.3 Vývoj bytového fondu Z celkového počtu 51 791 sečtených bytů bylo trvale obydlených 45 340 a neobydlených 6 451 (z toho třetina neobydlených bytů se nacházela v trvale obydlených domech a dvě třetiny v neobydlených domech). Za posledních deset let vzrostl počet bytů celkem o 3 264 bytů (6,7 %), přičemž novou výstavbou v okrese bylo získáno 2 887 bytů. Rozdíl necelých 400 bytů lze vysvětlit pomocí výsledků výběrového šetření, které Český statistický úřad uskutečnil ke konci roku 2001 a při kterém ve 193 obcích republiky porovnal stav bytového fondu zjištěný při sčítání v roce 1991 a 2001. Výběrový soubor zahrnoval přibližně 3 % z celkového počtu obcí a 1,3 % celkového počtu bytů v České republice. Vybrány byly obce, ve kterých došlo k relativně největšímu přírůstku bytů mezi sčítáními. Bylo zjištěno, že hlavní příčinou výrazného nárůstu bytového fondu bylo odlišné a nesprávné sečtení objektů individuální rekreace v roce 1991, které, pokud nebyly vyčleněny z bytového fondu, měly podléhat sčítání, v mnoha případech však do bytového fondu zahrnuty nebyly. Další příčinou byly byty navrácené mezi sčítáními do bytového fondu, dále dva byty v rodinném domě, které tam byly již v roce 1991, ale tehdy byly deklarovány jako byt jeden. Mezi ostatní příčiny přírůstku bytů lze zahrnout sečtené, ale v době sčítání ještě nezkolaudované byty, úpravy v restituovaných domech a přestavby svobodáren a ubytoven na byty, avšak nenahlášené na stavebních úřadech, možné nepřesnosti ve zjišťování atd. Tab. 16 Základní údaje o bytovém fondu v letech 1961 – 2001 Zatímco počet trvale obydlených bytů se v posledních dvaceti let zvyšoval (vždy zhruba o 3 % v průběhu deseti let), počet neobydlených bytů v osmdesátých letech poklesl téměř o 13 % a v devadesátých letech naopak prudce stoupl (více než o 40 %). Hlavním důvodem tohoto zvratu ve vývoji neobydlených bytů bylo výše uvedené odlišné a nesprávné sečtení objektů individuální rekreace v roce 1991, ale částečně také vylidňování venkovských obcí. Bytový fond v okrese se mezi roky 1991 a 2001 zvýšil o 1 304 trvale obydlených bytů. Nárůst zaznamenalo 44 obcí (58,7 %), úbytek 25 obcí (33,3 %) a ve zbývajících 6 obcích se počet nezměnil. Nárůst o 15 bytů (téměř o polovinu ) v obci Malá Úpa byl relativně nejvyšší. Více než o pětinu vzrostl počet trvale obydlených bytů také v Strážném, v Dolní Olešnici a v Peci pod Sněžkou. Absolutně nejvíce přibylo trvale obydlených bytů v Trutnově (547) a ve Vrchlabí (171). Naopak relativně největší úbytek bytů mezi posledními dvěma sčítáními byl zjištěn v obci Trotina (6 bytů, tj. 18,7 %). Více než dvě třetiny z celkového počtu 6 451 neobydlených bytů byly zjištěny v rodinných domech, čtvrtina v bytových domech a zhruba 5 % v ostatních domech. K rekreaci sloužilo 2 464 (38,2 %) bytů a přechodně bylo obydleno 22,3 %. Čtyři pětiny bytů určených k rekreaci se nacházely na venkově. V rodinných domech byla k rekreaci využívána více než polovina neobydlených bytů, přibližně 14 % bytů bylo obydleno přechodně, 10 % bylo nezpůsobilých k bydlení. V bytových domech bylo více než 40 % bytů, ve kterých nebyla hlášena žádná osoba k trvalému pobytu, obydleno přechodně. 4.4 Charakteristika trvale obydlených bytů Téměř polovina trvale obydlených bytů v okrese byla ve vlastnictví soukromé fyzické osoby, přičemž devět z deseti těchto soukromých bytů se nacházelo v rodinných domech. Necelou čtvrtinu trvale obydlených bytů vlastnily obce nebo stát, necelých 13 % bytů vlastnila stavební bytová družstva a o 1 % méně patřilo kombinaci vlastníků. Z hlediska stáří domu se více než pětina bytů nacházela v domech postavených nebo zrekonstruovaných v letech 1971 – 1980 a další pětina v domech z let 1946 – 1970. V nových domech, z období výstavby mezi posledními dvěma sčítáními, bylo zjištěno 8,5 % trvale obydlených bytů. Podíl bytů v domech postavených do roku 1899 za minulých deset let výrazně klesl. Zatímco v roce 1991 činil jejich podíl 15,5 %, ke dni sčítání v roce 2001 to bylo pouhých 8,3 %. Nutno však zdůraznit, že údaje z obou sčítání nejsou plně srovnatelné, protože v roce 1991 se sledovalo pouze období výstavby, ale v roce 2001 období výstavby nebo rekonstrukce. Tab. 17 Struktura trvale obydlených bytů podle stáří domu v % ve městech a ostatních obcích v roce 2001 Podle právního důvodu užívání bytu se nejvíce trvale obydlených bytů (36,3 %) nacházelo ve vlastním domě. V rámci meziokresního srovnání v kraji se však jednalo o podíl zdaleka nejmenší. V okrese Hradec Králové byl tento podíl o půl procentního bodu vyšší, v ostatních okresech kraje se pohyboval nad hranicí 43 %. Další početnou skupinou byly nájemní byty. Přestože od roku 1991 klesl jejich podíl o 12,9 procentního bodu, byl v kraji nejvyšší (30,4 % v okrese Trutnov oproti 23 % v kraji). Další dvě skupiny bytů podle právního užívání (byty členů stavebního bytového družstva a byty v osobním vlastnictví) se podílely každá přibližně 12 % , ostatní bezplatně užívané byty zhruba 5 % a byty členů družstva nájemců tvořily 1,5 % . V rodinných domech byly čtyři pětiny bytů ve vlastním domě, v bytových domech byla zjištěna polovina bytů nájemních, pětina bytů členů stavebního bytového družstva a pětina v osobním vlastnictví. Byty se za deset let zvětšily jak z hlediska obytné plochy, tak i z hlediska počtu obytných místností. Jeden byt zaujímal v roce 2001 průměrnou obytnou plochu 49,1 m2, (o 3,6 m2větší než v roce 1991), ale je nutno vzít v úvahu změnu v metodice, kdy v roce 2001 byly do plochy bytu zahrnovány i obytné místnosti s plochou 4 – 7,9 m2, zatímco v roce 1991 byla plocha těchto místností zahrnuta do ostatních prostor bytu (spolu s plochou předsíně, příslušenství apod.). Průměrný počet obytných místností s plochou 8 m2 a větší byl 2,63 místnosti (oproti 2,57 v roce 1991). V rodinných domech se v období mezi sčítáními zvětšila obytná plocha jednoho bytu přibližně o 10 % a počet obytných místností o 3 %, v bytových domech se plocha zvětšila o necelá 3 % a průměrný počet obytných místností zůstal na stejné úrovni. Technické vybavení bytů se v letech 1991 – 2001 výrazně zlepšilo. Téměř o 10 procentních bodů (na 51%) vzrostl podíl bytů, do kterých byl zaveden plyn. Vybavenost bytů vodovodem (98,6 %) vzrostla o 1 procentní bod, 94 % bytů využívalo nějaký zdroj teplé vody, na kanalizaci byly připojeny téměř všechny trvale obydlené byty. Tři čtvrtiny bytů byly vybaveny ústředním nebo etážovým topením, pětina byla vytápěna kamny (20,3 % oproti 27,8 % v roce 1991). O necelých 6 procentních bodů se zlepšila vybavenost bytů vlastní koupelnou nebo sprchovým koutem i vlastním splachovacím záchodem. Výrazný rozdíl ve vybavenosti bytů mezi rodinnými a bytovými domy byl především v napojení na plyn (63 % v bytových, 37,2 % v rodinných) a dále v jednotlivých zdrojích teplé vody nebo způsobech vytápění. Podle rozsahu technického vybavení jsou byty zařazeny do čtyř kategorií. Počet bytů I. kategorie, tj. bytů, v nichž jsou všechny obytné místnosti přímo vytápěny ústředním topením a které mají úplné základní příslušenství, vzrostl za deset let o 8 833 (o 17,7 procentního bodu). Také u tohoto ukazatele je nutno zohlednit rozdílnou metodiku při sčítání v roce 1991 a 2001. Ke dni posledního sčítání bylo do I. kategorie zařazeno 37 211 bytů a na celkovém počtu trvale obydlených bytů se podílely 82,1 %. Počet bytů ve všech třech nižších kategorií se absolutně i relativně snížil. Ke stejnému vývoji došlo i u jednotlivých druhů domů (rodinných i bytových). Nejvíce bytů I. kategorie se nacházelo v domech postavených nebo zrekonstruovaných v letech 1971 – 1980 a 1946 – 1970, nejvíce bytů II. a III. kategorie pocházelo z období 1920 – 1945. Devět z deseti bytů IV. kategorie pocházelo z konce devatenáctého a první poloviny dvacátého století, dvě třetiny všech bytů IV. kategorie se nacházely v rodinných domech. Tab. 18 Technické vybavení trvale obydlených bytů ve městech a ostatních obcích v roce 2001 Při porovnání měst a ostatních obcí z hlediska stáří domů, ve kterých se trvale obydlené byty nacházely, byl na venkově větší podíl starších domů, postavených do roku 1945 (42 % na venkově oproti 31,6 % ve městech). Rovněž domů, postavených nebo zrekonstruovaných v posledních deseti letech bylo zjištěno ve venkovských obcích více (10,6 %, ve městech o 3 procentní body méně). V letech 1971 – 1990 byla výstavba domů s byty naopak daleko intenzivnější ve městech než na venkově (38,1 % domů ve městech pocházelo z této doby, na venkově 28 %). Z hlediska vybavenosti bytů se největší rozdíl mezi městy a venkovem projevoval u plynu zavedeného do bytů. Zatímco ve městech byly takto vybaveny dvě třetiny bytů, v ostatních obcích necelá pětina. Výrazný rozdíl byl zjištěn také v připojení na veřejnou kanalizační síť (82 % ve městech, 24,2 % na venkově). Podíl bytů vybavených ústředním nebo etážovým topením byl vyrovnanější (78,4 % ve městech, o 10 procentních bodů méně na venkově). 4.5 Úroveň bydlení Základními faktory při hodnocení úrovně bydlení je vývoj demografických ukazatelů a vývoj bytového fondu v daném období. Ke dni sčítání v roce 2001 v porovnání s rokem 1991 klesl počet obyvatel bydlících v okrese o 0,5 %, přírůstek trvale obydlených bytů za stejné období činil 3 %. Z uvedeného vyplývá, že v roce 2001 bylo k dispozici pro menší počet obyvatelstva více bytů než v roce 1991 (v jednom bytě žilo v roce 2001 v průměru 2,63 osob, v roce 1991 2,74 osob). Zlepšení vykazovaly i ostatní ukazatele úrovně bydlení. Průměrná obytná plocha na jednu osobu se zvýšila ze 16,6 m2 na 18,4 m2, průměrná obytná plocha na jeden byt ze 45,5 m2 na 49,1 m2. Průměrný počet osob na jednu obytnou místnost (8 m2 a více) se během deseti let snížil o 0,06 na 1,01 osob. K mírnému zhoršení úrovně bydlení došlo z hlediska počtu cenzových domácností na jeden byt. Zatímco v roce 1991 činil tento počet 1,08, v roce 2001 to bylo 1,11 cenzových domácností. Bez vlastního bytu bylo 5 093 cenzových domácností, což bylo o 1 444 více než v roce 1991. Podle výše uvedených hledisek vykazovalo bydlení v rodinných domech vyšší úroveň než bydlení v obytných domech. Jestliže v rodinném domě připadala na jednu osobu průměrná plocha 21,5 m2, v bytových domech to bylo téměř o 6 m2 méně. V rodinných domech bylo 14 % bytů pěti a více pokojových, v bytových domech bylo takto velkých bytů pouze necelé procento. V rodinných domech se nejčastěji vyskytovaly byty se třemi pokoji (zhruba třetina), v bytových domech bylo nejvíce bytů dvoupokojových (přibližně 37 %), bytů třípokojových bylo o 3 % méně. V devíti z deseti bytů žila jedna cenzová domácnost. V případě dvou cenzových domácností v jednom bytě se v rodinných domech jednalo nejčastěji o dvě rodiny, v bytových domech o rodinu dětí a jednoho z rodičů. Přibližně desetina z celkového počtu trvale obydlených bytů byla obsazena neúplnými rodinami, čtvrtina domácnostmi jednotlivců. U domácností jednotlivců připadla na jednu osobu dvojnásobná průměrná obytná plocha (36,4 m2) než činil průměr za bytové domácnosti celkem (18,4 m2). V rodinných domech měly domácnosti jednotlivců k dispozici v průměru 46,3 m2. Tab. 19 Charakteristika trvale obydlených bytů a úrovně bydlení ve městech a ostatních obcích v letech 1991 a 2001 Úroveň bydlení se v posledních deseti letech zlepšila ve všech městech okresu s výjimkou Pece pod Sněžkou, kde mírně klesl počet obytných místností na jeden byt a vzrostl počet osob na jednu obytnou místnost. Vyšší úroveň bydlení ve venkovských obcích v porovnání s městy souvisela s větším podílem bytů v rodinných domech, kde byla úroveň bydlení z hlediska sledovaných ukazatelů obecně vyšší. Také vývoj od roku 1991 vykazoval u některých ukazatelů lepší výsledky u venkovských obcí než ve městech. Například obytná plocha jednoho bytu ve městech vzrostla mezi sčítáními o 6,1 %, na venkově o 9,8 %. Počet obytných místností na jeden byt se ve městech zvýšil o 1,2 %, na venkově o 3 %. 4.6 Bydlení mimo byty a v zařízeních Z celkového počtu 120 777 obyvatel trvale bydlících na území okresu Trutnov jich ke dni sčítání žilo v bytech 119 345, tj. 98,8 %. Mimo byty žilo 1 432 osob a jejich počet se oproti roku 1991 více než zdvojnásobil. Z toho 768 osob bydlelo v zařízeních (z toho např. v domovech důchodců 459 osob, ve svobodárnách, společných domovech a ubytovnách 110 osob, v ústavech pro tělesně a mentálně postižené 84 osob atd.) a mimo byty a zařízení bylo v okrese k trvalému nebo dlouhodobému ubytování hlášeno 664 osob, z toho např. v rekreačních chatách a chalupách 134 osob. Mimo byty bydlelo celkem 438 cenzových domácností se 664 členy. Z nich největší počet (217 domácností) tvořily domácnosti jednotlivců bydlící v nouzovém obydlí. V nouzovém obydlí však bydlelo také 22 úplných a 44 neúplných rodin se závislými dětmi. Před deseti lety nežilo v bytech 100 cenzových domácnosti se 154 členy. Největší podíl tehdy také tvořily domácnosti jednotlivců (68 osob), z nichž 31 osob bydlelo v nouzovém ubytování na pracovišti. Nejvíce osob s trvalým pobytem bydlících mimo byt bylo sečteno ve Dvoře Králové nad Labem (277, z toho 180 žilo v zařízeních), dále v Trutnově (230, z toho 47 v zařízeních), ve Vrchlabí (198, z toho v zařízeních 134) a ve Rtyni v Podkrkonoší, kde ze 122 obyvatel bydlících mimo byt žilo v zařízeních 121 osob.
© Český statistický úřad, 2003