republika
kraj
okres
město
| SČÍTÁNÍ LIDU, DOMŮ A BYTŮ 2001 |
13-5221-03 OKRES Jičín | Královéhradecký kraj | « zpět
1. Charakteristika okresu a vývoj sídelní struktury 1.1 Charakteristika okresu Okres Jičín leží v severozápadní části Královéhradeckého kraje. Na severu sousedí s okresem Semily v Libereckém kraji, na východě s okresem Trutnov, na jihu s okresem Hradec Králové a na západě s okresy Nymburk a Mladá Boleslav ve Středočeském kraji. Svojí rozlohou 887 km2 patří mezi menší okresy a hustotou obyvatelstva mezi řídce osídlené oblasti státu (jen dvě třetiny celostátního průměru). Mezi pěti okresy kraje zaujímá třetí místo. Rovinatý povrch okresu v jeho jižní části doznává od středu výraznější členitosti, která dominuje na severu okresu. Území se ze středočeské roviny postupně zvedá a přechází od chlumů ve střední části až do krkonošského podhůří na severovýchodě. Okres rozdělil v období třetihor lužický zlom na část rovinnou a část podhorskou. Obě části se odlišují geologickým složením a dobou vzniku hornin. Rovinná část je tvořena usazeninami permokarbonskými a výskytem zkamenělého dřeva a vzácných křemičitých minerálů vzniklých vulkanickou činností v posledních fázích prvohor. Rozhraní představuje Kozákovský hřbet, z větší části již v okrese Semily, a chlumy v okolí města Hořice. Nadmořská výška se tak mění od nejníže položeného místa okresu s 208 m nadmořské výšky ležící na hranici okresu jižně od Dětenic až po nejvyšší bod okresu Kozinec s výškou 608 m u obce Vidochov v jeho severní části. Krajina na Libáňsku a Kopidlensku v jižní části okresu se tak výrazně odlišuje od členitého Novopacka a Hořicka na severu a severovýchodě. Specifikou okresu jsou pískovcové útvary Prachovských skal. Tvoří východní část celé krajinné oblasti zvané Český ráj zasahující na území okresu od západu a severozápadu od Turnova a Mnichova Hradiště v okresech Semily a Mladá Boleslav. Oblast vznikla z pískovcových plošin s nadmořskou výškou kolem 300 m, zvrásněných do hlubokých údolí. Spolu s borovými lesy a rybníky patří k atraktivním, turisty vyhledávaným místům, a to zejména v okolí Jičína a Sobotky. Klima okresu je poměrně příznivé. Průměrná roční teplota činí 8°C, přičemž oblasti v jižní části okresu mají teplotu vyšší, zatímco v krkonošském podhůří se vyznačují nižšími teplotami. Průměr ročních dešťových srážek činí 666 mm. Na vodní toky není území okresu příliš bohaté. Nejvýznamnějším a také největším vodním tokem je Cidlina pramenící v okrese Semily na úpatí hory Tábor. Protéká od severu k jihu, sbírá do sebe vody všech okolních potoků a říček. Jinak okresem protéká řada drobným vodních toků, které pramení většinou v krkonošském podhůří, jako je např. Studénka, Trnávka, Javorka, Úlibický potok, Rokytka a Bystřice. Druhou největší řekou je Mrlina pramenící poblíž Markvartic a protékající Kopidlnem. Malebný ráz dávají jičínské krajině rybníky. Jsou využívány zejména pro rekreaci, méně již k hospodářským účelům. Jsou to zejména Jinolické rybníky, rybník Kníže v Jičíně, Dvorecký rybník, Hlíza ve Dřevěnici s veřejnými koupališti, ale také Ostruženský rybník, Šibeňák, Černý a Bílý u Kosti, Pařezský, Valcha u Železnice a Jahodnice. Jejich celková plocha činí 498 ha. Přirozeným centrem oblasti je okresní město Jičín. Je silniční dopravní křižovatkou, kde se protínají dvě významné tepny silnic I. třídy – silnice č. 16 vedoucí ze Slaného přes Mělník, Mladou Boleslav do Trutnova a dále až na polskou hranici a silnice č. 35 vedoucí z polského Zhořelce přes Liberec do Hradce Králové, Svitav a Olomouce. Město má tedy dobré dopravní spojení s většinou významných center republiky, o čemž svědčí i značné množství dálkových autobusových spojů vedených přes město Jičín. Železniční doprava nemá v okrese velký význam. Z celkové rozlohy okresu tvoří 68,5 % zemědělská půda (z toho více než tři čtvrtiny zabírá orná půda a necelá pětina je trvale zatravněná). Lesy pokrývají 21,5 % plochy okresu. Převažují lesy jehličnaté a doubravy, na štěrkopískových terasách a pískách jsou borové lesy, na dně miletínského úvalu se nacházejí rozsáhlé ostrovy listnatých lesů. Tři čtvrtiny plochy okresu představují těžké půdy, 22 % rozlohy zaujímají těžké půdy a zbylá 3 % jsou půdy lehké. Ke konci roku 2001 bylo hlediska struktury podnikatelské sféry zapsáno do registru ekonomických subjektů jičínského okresu 16 tisíc podnikatelských subjektů. Jejich počet i skladba se v průběhu deseti let výrazně změnila – přibylo celkem 6,5 tis. podniků, a to především vlivem vysokého nárůstu počtu soukromých podnikatelů podnikajících dle živnostenského zákona (72,5 % z celkového počtu), samostatně hospodařících rolníků (8,6 %) a obchodních společností (5,7 %). V členění podle odvětvové činnosti se nejvíce, téměř třetina ekonomických subjektů, zabývá obchodem, pohostinstvím a ubytováním, 16,9 % průmyslem a desetina zemědělstvím a lesnictvím. Z ekonomicky aktivního obyvatelstva pracovala jedna třetina osob ve zpracovatelském průmyslu, z toho nejvíce ve výrobě strojů a zařízení, textilním průmyslu a ve výrobě dopravních prostředků. V zemědělství pracovalo 7,9 % ekonomicky aktivních a ve stavebnictví 7,1 %. Více než desetina pracujících byla zaměstnána v obchodě a v opravárenském průmyslu. Zemědělství je tradičním odvětvím okresu. Na zhruba 58 tis. ha zemědělské půdy hospodařilo v roce 2000 v okrese Jičín celkem 642 podniků, z toho byly více než dvě třetiny soukromě hospodařících rolníků. Ekonomický význam měly však v okrese podniky právnických osob, které obhospodařovaly více než 84 % zemědělské půdy. Klasickou zemědělskou výrobou představovanou kombinací rostlinné a živočišné výroby se zabývalo více než čtyřicet procent podniků. Rostlinná výroba byla zaměřena především na pěstování pšenice, ječmene, luskovin, cukrovky a olejnin, řada podniků se zabývala pěstováním ovoce a zeleniny. Necelá čtvrtina podniků byla zaměřena na živočišnou výrobu – především chov skotu, ovcí a prasat. Intenzita chovu skotu a prasat se však tak jako v celém kraji postupně snižuje, nejvíce právě v okrese Jičín. ## Početní stavy obyvatelstva okresu od ukončení druhé světové války trvale klesají a v rámci Královéhradeckého kraje se jedná o nejdynamičtější pokles. Jedinou výjimkou bylo období 1975 – 1978, kdy došlo k mírnému zvýšení početních stavů obyvatelstva, což bylo ovlivněno propopulačními opatřeními z roku 1973. V současné době mezi pěti okresy kraje má jičínský okres nejméně obyvatel. Mezi okresy České republiky se v počtu obyvatel řadí až na 63. místo. V minulosti měl okres v dnešních hranicích nejvíce obyvatel v roce 1910 a to 119 885 osob, což bylo o 54,2 % více než v současné době. Z celkového počtu 111 samostatných obcí okresu jich má 7 statut města. Ve struktuře obcí převládají dlouhodobě obce dvou kategorií – s počtem obyvatel do 199 (41,4 %) a s počtem obyvatel 200 – 499 (35,1 % všech obcí). Na základě Zákona 314/2002 Sb. o stanovení obcí s pověřeným obecním úřadem a stanovení obcí s rozšířenou působnosti bylo na území okresu vytvořeno šest územních obvodů pro pověřené obecní úřady Jičín, Hořice, Kopidlno, Lázně Bělohrad, Novou Paku a Sobotku a tři územní obvody pro obce s rozšířenou působností: Jičín, Hořice a Nová Paka. Tyto obce jsou pověřeny výkonem vybraných funkcí státní správy. Stanovily každé obci, ke kterému pověřenému obecnímu úřadu a ke které obci s rozšířenou působností přísluší. Tab. 1 Obyvatelstvo podle územních obvodů pověřených obecních úřadů podle stavu k 1. 3. 2001 Z ekonomického hlediska lze okres charakterizovat jako oblast s rozvinutou zemědělskou výrobou bez velkých průmyslových komplexů. Tím, že zde není soustředěn těžký a chemický průmysl, si okres zachoval dobré životní prostředí. V rámci celého státu je zde nenarušené přírodní prostředí, neboť zde není zvlášť významný nebo neobvyklý znečišťovatel a intenzita průmyslové činnosti neměla na devastaci životního prostředí takový vliv jako v jiných oblastech státu. Z hlediska jednotlivých složek životního prostředí však již situace tak příznivá není. Čistota ovzduší je dobrá díky celkové konfiguraci terénu a menší průmyslové činnosti. Přestože se okres řadí v čistotě ovzduší mezi lepší oblasti státu, jsou už i zde poškozeny lesní porosty imisemi. Jde zejména o vrcholové partie kopců od nadmořské výšky 500 m a výše. V jednotlivých místech bylo zjištěno poškození 5. stupně, kdy dochází k prosychání a odumírání porostů. Poškození způsobuje dálkový přenos imisí a týká se oblastí lesů zasahujících z Hruboskalska a vrcholových partií Mlázovického a Hořického chlumu a Staropackých hor. Od počátku devadesátých let se nejvíce snížil spad tuhých emisí, a to více než šestkrát. Množství spadu oxidu siřičitého a oxidu dusíku se snížilo zhruba o tři čtvrtiny a oxidu uhelnatého asi o polovinu. V okrese se nachází jedna chráněná krajinná oblast Český ráj, sedm přírodních rezervací a 30 přírodních památek. S ohledem na příznivé klimatické podmínky a pro své přírodní krásy a kulturní památky je oblast vyhledávaným místem pro přechodnou i trvalou rekreaci. Četnost objektů určených pro individuální rekreaci vzrostla výrazně v důsledku vylidňování venkovských obcí. Z míst volné rekreace je nejvíce navštěvován Český ráj, tj. oblast jinolických rybníků, Prachov, okolí Sobotky, Lužan, Dřevěnice a Hořic. Z míst vázané rekreace je nejvíce objektů umístěno v podhůří Krkonoš v okolí Nové a Staré Paky, ale též na Hořicku, Bělohradsku a samozřejmě i v Českém ráji. 1.2 Vývoj sídelní struktury Současná sídelní struktura okresu má své počátky již ve 14. století, v průběhu let se pouze měnilo postavení a význam jednotlivých lokalit. Osídlení okresu je rozloženo do 378 sídelních lokalit a urbanistických obvodů měst, to je nejvíce z okresů Královéhradeckého kraje. V samotné rozloze okresu nedošlo od roku 1961 k podstatným změnám. Změny v počtu obcí byly způsobeny výhradně dvěma odlišnými trendy vývoje – slučování do větších územních celků a zpětné rozdělení na menší útvary. Svědčí o tom téměř neměnný počet částí obcí: 298 v roce 1961 a 295 v roce 2001. V šedesátých letech bylo v okrese v dnešním územním vymezení 175 samostatných obcí, k největšímu poklesu došlo při integraci obcí v osmdesátých letech na 69 obcí. Před komunálními volbami v roce 1990 došlo k opětovnému rozdělení tak, že před sčítáním v roce 1991 přibylo v okrese dalších 40 samostatných obcí, přičemž vznikly obce především nejmenších velikostních skupin. Během posledních deseti let se osamostatnily další 2 obce, takže k 1. 3. 2001 bylo v okrese 111 obcí, z nichž sedm mělo statut města: Jičín, Hořice, Kopidlno, Lázně Bělohrad, Libáň, Nová Paka a Sobotka. Tab. 2 Základní údaje o obcích v letech 1961 – 2001 V důsledku integrace obcí se měnila značně i velikostní struktura obcí podle počtu bydlícího obyvatelstva a rozlohy obcí. V roce 1961, kdy měl okres největší počet obcí a bylo sečteno nejvíce obyvatel, byla průměrná rozloha jedné obce 507 hektarů s průměrným počtem obyvatel 500 a nejvyšší hustotou 98,6 osob na 1 km2. Nejvyšší hodnoty měly tyto ukazatele při sčítání 1980 z důvodu nízkého počtu obcí. K 1. 3. 2001 činila hustota obyvatel 87,7 osob na 1 km2 při průměrné rozloze jedné obce 799 hektarů a průměrném počtu 701 obyvatele na jednu obec. Během čtyřiceti let se zvýšil podíl městského obyvatelstva v územní struktuře roku 2001 z důvodu koncentrace do měst o jednu desetinu. V uplynulých deseti letech nedošlo na území okresu k podstatným změnám ani v sídelní síti okresu ani k výraznému pohybu obyvatelstva. Na území okresu Jičín bylo k 1. 3. 2001 ve 111 obcích (a 295 částech obcí) sečteno celkem 77 761 obyvatel, tj. o 889 méně než v roce 1991. Ve struktuře obcí stejně jako před deseti lety převládaly obce dvou kategorií: s počtem obyvatel do 199 (41,4 %) a s počtem obyvatel 200-499 (35,1 %). Stejně jako v roce 1991 tvořily vcelku tři čtvrtiny všech obcí a žila v nich zhruba pětina obyvatel okresu. Ve 14 obcích ve velikostní skupině 500-999 obyvatel bylo sečteno 12 % obyvatel okresu. Do zbývajících 12 obcí (s počtem obyvatel nad 1 000) pak byly koncentrovány dvě třetiny všech obyvatel okresu. Obcí s 1000-1999 obyvateli bylo v okrese k datu sčítání celkem pět: Libáň, Ostroměř, Pecka, Valdice a Železnice. Jejich počet se proti minulému sčítání snížil o Kopidlno přesunem do vyšší velikostní skupiny a tím došlo v i k úbytku více než pětiny obyvatel. Obce s počtem obyvatel 2000-4999 byly na území okresu sečteny celkem čtyři: Kopidlno, Lázně Bělohrad, Sobotka a Stará Paka, v nich žilo celkem 13,3 % obyvatel. Hořice a Nová Paka jsou obce s počtem obyvatel od 5000-9999 a žila v nich zhruba čtvrtina obyvatel okresu. V jediné obci nad 10 000 tisíc obyvatel, v okresním městě Jičíně, bylo sečteno 16 489 osob, to je téměř stejný počet obyvatel jako ve všech malých obcích do 499 obyvatel. Tab. 3 Obyvatelstvo podle velikostních skupin obcí v letech 1980 – 2001 podle správního vymezení obcí k 1. 3. 2001
© Český statistický úřad, 2003