Zpět

2. ÚZEMÍ, PODNEBÍ A ŽIVOTNÍ PROSTŘEDÍ

ÚZEMÍ, PODNEBÍ

Úvodní tabulka poskytuje základní přehled o všech krajích a okresech České republiky. Údaje o rozloze krajů a okresů k 31. 12. 2001 byly převzaty z oficiálních dat Českého úřadu zeměměřičského a katastrálního v Praze.

Velikostní struktura obcí byla zpracována podle územně správního uspořádání k 31. 12. 2001. Počty obyvatel v obcích byly převzaty ze statistické bilance podle obcí s promítnutím výsledků sčítání lidu, domů a bytů 2001.

Údaje o podnebí jsou reprezentovány základními meteorologickými daty, která byla naměřena na meteorologických stanicích sídlících na území kraje. Údaje z těchto stanic byly převzaty z Českého hydrometeorologického ústavu v Praze.

# ŽIVOTNÍ PROSTŘEDÍ

Podle zákona ČNR č. 114/1992 Sb., o ochraně přírody a krajiny, je rozlišováno 6 kategorií zvláště chráněných území: národní parky a chráněné krajinné oblasti - označované jako velkoplošná chráněná území, národní přírodní rezervace, přírodní rezervace, národní přírodní památky a přírodní památky - označované jako maloplošná chráněná území.

Velkoplošná chráněná území:

národní parky ‑ rozsáhlá území jedinečná v národním či mezinárodním měřítku, jejichž značnou část zaujímají přirozené nebo lidskou činností málo ovlivněné ekosystémy, v nichž rostliny, živočichové a neživá příroda mají mimořádný vědecký a výchovný význam

chráněné krajinné oblasti ‑ rozsáhlá území s harmonicky utvářenou krajinou, charakteristicky vyvinutým reliéfem, významným podílem přirozených ekosystémů lesních a trvalých travních porostů, s hojným zastoupením dřevin, popřípadě s dochovalými památkami historického osídlení.

Maloplošná chráněná území (MCHÚ) se vykazují v kategorii "ostatní" a jejich obsah je specifikován do čtyř oddílů:

národní přírodní rezervace ‑ menší území mimořádných přírodních hodnot, kde jsou na přirozený reliéf s typickou geologickou stavbou vázány ekosystémy významné v národním či mezinárodním měřítku

přírodní rezervace ‑ menší území soustředěných přírodních hodnot se zastoupením ekosystémů typických a významných pro příslušnou geografickou oblast

národní přírodní památky ‑ přírodní útvar (i takový, který vedle přírody formoval svou činností člověk) menší rozlohy, naleziště nerostů či ohrožených druhů ve fragmentech ekosystémů s národním či mezinárodním významem ekologickým, vědeckým či estetickým

přírodní památky ‑ obdobně jako národní přírodní památka, ale pouze s regionálním významem.

Investice na ochranu životního prostředí jsou definovány jako samostatné stavby a ostatní investiční opatření, vedoucí ke zlepšení současného stavu životního prostředí.

Mezi akce na ochranu životního prostředí jsou zahrnuty akce s následujícím programovým zaměřením:

‑ ochrana vody (s výjimkou podzemní)

‑ ochrana ovzduší a klimatu

‑ ekologické nakládání s odpady

‑ ochrana přírody a krajiny

‑ redukce vlivu fyzikálních faktorů

‑ ochrana půdy a podzemní vody

Emise je děj, při kterém jsou vnášeny cizorodé látky různého skupenství do ovzduší. Uvádějí se v kilogramech za hodinu nebo v tunách za rok.

Měrné emise jsou emise znečišťujících látek za určité časové období připadající na jednotku plochy území nebo na obyvatele.

Množství uvedených znečišťujících látek vypouštěných do ovzduší je evidováno v Registru emisí a zdrojů znečišťování ovzduší (REZZO), který je podle závislosti na druhu zdrojů a jejich tepelných výkonů členěn na:

‑ REZZO 1 ‑ zahrnuje stacionární zařízení ke spalování paliv o tepelném výkonu 5 MW a vyšším, a zařízení zvlášť závažných technologických procesů. Zařízení uvedené skupiny jsou označována jako "velké zdroje znečišťování".

‑ REZZO 2 ‑ zahrnuje technologické objekty obsahující stacionární zařízení ke spalování paliv o tepelném výkonu od 0,2 do 5 MW a zařízení závažných technologických procesů, jakož i uhelné lomy a obdobné plochy s možností hoření, zapaření nebo úletu znečišťujících látek. Uvedená skupina je označována jako "střední zdroje znečišťování".

‑ REZZO 3 ‑ zahrnuje technologické objekty obsahující stacionární zařízení ke spalování paliv o tepelném výkonu nižším než 0,2 MW, zařízení technologických procesů nespadajících do kategorie velkých a středních zdrojů znečišťování, plochy, na kterých jsou prováděny práce, které mohou způsobovat znečišťování ovzduší, skládky paliv, surovin, produktů a odpadů a zachycených exhalátů a jiné stavby, zařízení a činnosti výrazně znečišťující ovzduší. Uvedená skupina je označována jako "malé zdroje znečišťování".

- REZZO 4 ‑ zahrnuje mobilní zařízení se spalovacími nebo jinými motory, které znečišťují ovzduší, zejména silniční a motorová vozidla, železniční kolejová vozidla, plavidla a letadla. Uvedená skupina je označována jako "mobilní zdroje znečišťování".

Podkladem pro údaje uvedené v tabulkách o odpadech je výkaz ČSÚ Odp P 5-01. Vykazujícími jednotkami jsou podniky s 20 a více zaměstnanci zařazené dle převažující činnosti do odvětví (OKEČ) 01, 10-41, 45, 5157, 55, 601, 602, 62, 642, 747, 7481, 851, 852, 90, 9211 a 93, od roku 2001 také 02 a 50.

Kategorie odpadu:

‑ nebezpečný odpad je takový odpad, který má jednu nebo více následujících nebezpečných vlastností: výbušnost, hořlavost, oxidační schopnost, tepelnou nestálost organických peroxidů, schopnost uvolňovat při styku se vzduchem nebo vodou jedovaté plyny, ekotoxicitu, následnou nebezpečnost, akutní toxicitu, pozdní účinek, žíravost, infekčnost, radioaktivitu. V Katalogu odpadů (vyhláška MŽP č.337/1997 Sb.) je označen kategorií - N.

- ostatní odpad je takový odpad, který je v Katalogu odpadů označen kategorií – O.

Způsoby nakládání s odpadem:

1. úprava a/nebo využití fyzikálními a chemickými postupy

metody úpravy např. třídění, recyklace, získávání složek, regenerace, solidifikace, vitrifikace, bitumenizace, chemická úprava;

2. úprava a/nebo využití biologickými metodami

metody využití nebo zneškodnění, které využívají biologické procesy ke snížení koncentrace škodlivin v odpadu nebo míry nebezpečných vlastností. Jedná se zejména o biologickou dekontaminaci, anaerobní rozklad a kompostování;

3. zneškodnění

jedná se o spalování a termické zneškodnění odpadu s využitím i bez využití tepla, skládkování tj. trvalé uložení na skládkách, odkalištích,odvalech a výsypkách a ukládání do podzemních prostor;

4. skladování odpadu

dočasné umístění odpadu mezi jednotlivými činnostmi při nakládání s ním po dobu nezbytně nutnou z provozních, organizačních, technologických nebo přepravních důvodů.